---
description: Dating > OGLED O KRANJSKOM AUTIZMU
---

# OGLED O KRANJSKOM AUTIZMU

**Click here:** \
&#x20;\
&#x20;※ [**OGLED O KRANJSKOM AUTIZMU**](http://citondeicom.datingvr.ru/?dt\&keyword=OGLED+O+KRANJSKOM+AUTIZMU\&source=gitbook.com5) \
&#x20;\
&#x20;※ [**♥ OGLED O KRANJSKOM AUTIZMU**](http://citondeicom.hotelsvr.ru/?dt\&keyword=OGLED+O+KRANJSKOM+AUTIZMU\&source=gitbook.com5) \
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\
&#x20;\


Joπ uvek nisu sposobni za nju, Ëak ni njihovi najnapredniji pojedinci. Oduzeo je sebi æivot sasvim mirno. Glumcima i reæiseru sada pruæam svoj naËin Ëitanja slovenaËke dramatike odnosno versko-kulturno-etiËki oblik svog Ëitanja sveta-Ëoveka. Politika je iskoriπÊena za odræavanje liËne vlasti putem manipulacije nacionalnim i patriotskim oseÊanjima, razliËitim vrstama zloupotrebe ideologije, nauke, umetnosti.\
&#x20;![OGLED O KRANJSKOM AUTIZMU](http://www.pogled.ba/storage/cache/images/5/d/7/0/126125_sergej_cetkovic_u_mostaru_priredio_glazbeni_spektakla_za_pamcenje_11_1024_681_85_storagepogledwatemarkwtmrk.png_800_0_100_r_b_0_0_c1.jpg)\


Sve to se može povezati i sa prostorima nekadašnje Jugoslavije tipičnom traumiranošću zbog građanskog rata u vrijeme 2. Glavno je mjerilo bila dræavotvornost, koja je prepoznata kao najuzviπeniji izraz domoljublja. To je zapravo stanje ideoloπke i kulturne restauracije. »asopis Sarajevske sveske izraæava zahvalnost sljedeÊim institucijama i dræavama na njihovoj podrπci Sarajevo Notebook magazine would like to thank the following institutions and countries for their support Open Society Fund Bosnia and Herzegovina European Community Sweden Norway Finland Denmark Switzerland Portugal France Great Britain Spain United States of America Redakcija Jovica AÊin Ivo Banac Balπa BrkoviÊ Basri Capriqi Aleπ Debeljak Liljana Dirjan Drinka GojkoviÊ Zdravko Grebo Miljenko JergoviÊ Dæevad Karahasan Enver Kazaz Tvrtko KulenoviÊ Boris A. Jedan od najznaËajnijih srpskih pisaca Radomir KonstantinoviÊ veÊ duæe vreme æivi u potpunoj izolaciji. Knjiga Kristus in Dionis Hrist i Dionis je u mladim, træiπno orijentisanim postmodernistima probudila priliËno snaæan otpor i podsmeh. Bezbrojne veze i prijateljstva, stotine hiljada meπovitih brakova, i najzad, svi oni pojedinci koji su se izjaπnjavali kao Jugosloveni poËetkom osamdesetih bilo ih je 1,200. A ne pomiπlja da je to manje opasno nego kad se zableneπ preko planine i gledaπ nebesa, a ne vidiπ svoga praga i πljemena i ne vidiπ da ti odæak ne dimi i da su ti se u vatriπtu zmije zalegle. Ubrzo u nastavnicinom pogledu prepoznajem mjeπavinu nerazumijevanja, razoËarenja i ljutnje. Ljudi se pitaju kako je tako neπto moglo biti uËinjeno, vjerujuÊi da su intelektualci, posebno pisci, biÊa viπeg moralnog poretka. Istom je dve decenije posle 1945, nakon pada šefa jugoslovenske policije, Rankovića, otkrivena masa represivnih mera koje su ti isti kosmopolitski komunisti provodili po Kosovu: onde se dugo vremena odvijao teror najgore boljševičke vrste nad albanskom manjinom.

U gradu u kom je tri godine æivjela, lokalni Turci su jednom sedmiËno dolazili na pijacu s punim kotaricama. Ne sjeÊam se da sam ikada izravno upitala, niti da mi je neko na takvo pitanje odgovorio, ali od kada znam za naπe zajedniËke ruËkove, znam i to da ovo πto radi otac jeste neπto πto nije dato svakome. Joπ i danas mislim da religiju treba oblikovati-razumeti izvan iskrenosti koju zahtevaju modeli identiteta i blizanaca.\
&#x20;![OGLED O KRANJSKOM AUTIZMU](http://www.pogled.ba/storage/cache/images/9/4/e/1/138721_studenti_logopedije_sveucilista_pustanjem_plavih_balona_obiljezili_svjetski_dan_svijesti_o_autizmu_4_1024_768_85_storagepogledwatemarkwtmrk.png_800_0_100_r_b_0_0_c1.jpg)\


**Sarajevske sveske \[broj 4, 2003.]** - Bilo je to oËigledno u doba komunizma, revolucije 1989. A joπ pre toga je Cankar najradikalnije shvatao i ispovedao nomadstvo.\
&#x20;![OGLED O KRANJSKOM AUTIZMU](http://www.pogled.ba/storage/cache/images/7/6/7/c/127309_foto_poznata_nutricionistica_anite_supe_u_mostaru_o_prehrambenoj_revoluciji_4_1024_683_85_storagepogledwatemarkwtmrk.png_800_0_100_r_b_0_0_c1.jpg)\


Uključen sam u međunarodni pozorišni festival nezavisne produkcije u Ljubljani, svaki dan se viđam, razgovaram i družim sa umjetnicima, producentima, organizatorima iz svijeta; poslije zajedničkog piknika na brdu u blizini Ljubljane sa grupom ljudi iz miljea odlučimo se sjesti u kafić u glavnom gradu. Povedem ih uz Ljubljanicu, u jedan od lokala na dobrom glasu, sa unekoliko višim cijenama i sa očigledno dobrim izborom vina za to dvoje prije toga nisam znao; namjera nije bila elitistička. Kako se čini, takva mjesta od konobara zahtjevaju ne samo solidno posluživanje, nego i dobar izgled, sposobnost zabavljanja gostiju i slično. Priđe nam visok i stasit lik, tamniji, stereotip latino lovera, Marko po imenu, što kasnije pročitam na kartici zakačenoj na košulji; naravno, čuo je da small talkamo u lingui franci i, kao što mi se učinilo, osjetio dužnost da se stranim gostima predstavi kao prijatan, duhovit i u pravoj mjeri asertivan ugostitelj slično možemo primjetiti kod slovenskih izvjestitelja rezultata na Eurosongu, na što se je u kasnijem razgovoru jedan od suprisutnih i referirao. Vjerovatno je koristan podatak i da je u društvu bio mladi izbjeglički par sa djetetom, iz Palestine. Odvija se rođendan Radija Student, medija za koji radim i za koji bi u trenutnoj konstelaciji medijske i kulturnjačke situacije u Sloveniji jedino i radio, i oko devet naveče upadam u Metelkovu. No, nisam uradio ništa, pošto čovjek jednostavno ne zna šta mu je raditi u ovakvim situacijama. Pripremam se za neko filozofsko izlaganje u skvotu Rog, koji je usred borbe za održanje, na barikadama. Radi se o centru realno postojeće ljubljanske alternative, u kojem žive i obavljaju određene djelatnosti migranti sa Bliskog Istoka. Prije predavanja neko je započeo, kao šalom, da se nada da se večeras neću raznijeti, da nisam donio eksploziv ili nešto slično. Grupa ljudi je tu stvar ponovila približno deset puta, kao djeca koja su naučila novu riječ i jednostavno ne mogu da prestanu, jednostavno nisu svjesna vlastite blamaže, prema kojoj se teško odnositi drugačije nego sa dobronamjernim osmjehom i nadom da će se uskoro, od umora, ipak smiriti. Neka bude jasno da osobine opisane u anegdotama nisu ujedno i osobine svih Slovenaca i da se nikako ne radi o nacionalnoj denuncijaciji, nego o pokušaju analize fenomena određene kulture koja se javlja unutar određene nacije — od implikacija koje takav pristup donosi za sad ne bježim. Opisano bih mogao razumijeti i kao radikalni oblik humora, ako ne bi sadržavalo i već opisane lude i infantilne želje za transgresijom koja se odražava u pomenutom ponavljanju. Radi se o nekakvom obliku bizarnosti koji razumijem kao oblik nemogućnosti razumijevanja pojave drugoga i uključivanja tog razumijevanja u svakodnevne društvene odnose. A razloge za takav autizam potražiću na dva mjesta. Foto: Vera Vujošević ISTORIJSKI ODNOSI SA DRUGIM Područje Slovenije je tranzitno područje, ujedno je i prilično malo, te u globalnopolitičkim igrama nebitno; istovremeno je i područje distribucije vojničke npr. Ona ipak ostaje provincijalna, nikad sposobna da uspostavi vlastita pravila djelovanja, uvijek u zavisnosti od prilagođavanja stranim mjerilima, koja se sama prilagođavaju globalnopolitičkoj situaciji, u koju provincija nije direktno upletena. Ne razvija se prava lokalna aristokratija, kasnije ni buržuazija, koja bi servisirala potrebe centra, kao što se to desilo na primjer na Balkanu, a nema ni pravih uslova za strateško internacionalno povezivanje u otporu; čak i za vrijeme Jugoslavije ostali narodi igraju ulogu drugog, prema kome se odnos benevolencije poslije osamostaljenja preokrene u nacionalizam. Birokratija nije najprofesionalnija zato što nikad nije sposobna kreirati vlastita pravila i tako lakše internalizirati ona strana. Ostaje trauma i stalna žudnja za kontaktom sa drugim i za uključenošću u geopolitiku, a i navika da se strancu prilagođava na jedan ili drugi način. Tako danas zapadni turisti iz Slovenije odlaze sa utiskom o nevjerovatnoj otvorenosti i prijatnosti lokalnog stanovništva, a manjine i novi migranti u glavnom imaju drugačije iskustvo. Drugi se stalno reprodukuje i odnos sa njim uvijek je autističan, bez obzira što može biti i prijatan. Na raznim sportskim portalima i Youtube snimkama često možemo videti Slovence kako ističu da je neki igrač u stranom klubu, koji je nešto postigao, Slovenac, zamjenjivanje Slovenije i Slovačke predstavlja novodobnu traumu, Slovenija organizuje susrete Rusije i Amerike, a običaj sa Eurosonga već je bio pomenut — radi se o dugovječnoj želji za prepoznatljivošću i prisutnošću u svetu, koja je nekako prenapeta i zbog manjkavih iskustava smiješna, često prepotentna i pretenciozna. Zato što u Sloveniji nema terorističkih napada i nema ozbiljne arapske zajednice, a to je danas mjerilo prisutnosti na Zapadu, postoji često i nesvjesna žudnja za nekakvim konfliktom ili događajem koji bi nas uvrstio na mapu bitnog dijela svijeta. Ta žudnja se artikuliše u gornjim situacijama, a njen autizam i nepoznavanje materije u brojnim detaljima: na primjer u povezivanju terorizma i bošnjačkog islama, znači u pogledu na možda i nesvjesno, te ne nužno iz ličnog uvjerenja negativnog drugog kao homogenog, kao i u istoj predstavi o homogenosti pozitivnog drugog, koju je nekako pretpostavljao i pomenuti konobar. Ali još uvijek ostaje otvoren problem kako je moguće da je taj mentalitet prisutan i među obrazovanim ljudima lijeve orientacije koji nastupaju u nekim od gornjih anegdota. Mislim da je to moguće objasniti razlogom koji se može prepoznati i u ovom paragrafu, a taj razlog se zove... NEDOSTATAK JAVNOG PROSTORA Teško bi se moglo reći da u Sloveniji postoji razvijen javni prostor u klasičnim smislu, simbolički prostor u kojem je moguća slobodna razmjena mišljenja, slobodna javna upotrijeba uma i posledično polemika; ona se u glavnom doživljava kao osobni napad, rušenje jedinstva zajednice i interesna borba, što su zapravo projekcije društva koje zaista funkcionira na razini osobnog poznanstva, amorfne zajednice i interesnog povezivanja. Nije iznenađujuć podatak iz studije Dine Pomerantz, objavljene u knjizi The State of Working America 2012 , da je Slovenija po kriteriju socijalne mobilnosti poslijednja zemlja u grupi OECD — a mislim da bi dobro pitanje bilo i gdje bi se našla u široj grupi država. Osamostaljenje je, kao i u svim ostalim zemljama nekadašnje Jugoslavije, služilo akumulaciji kapitala unutar elita koje su se uspostavile stvaranjem nove jugoslavenske srednje klase, mada su radnički zahtjevi, u prvom redu vjerovatno zbog nedostatka rata, omogućili da se socijalna država u Sloveniji daleko najbolje održala i da su razlike između bogatih i siromašnih ipak manje. No, ta internost inertnost? To maskiranje jeste i razlog ambivalentnih osjećaja koje često ima neki pripadnik loše plaćene manjine koji živi u Sloveniji; to bi trebala biti nekoruptivna, mobilna, sređena država otvorenih ljudi za kakvu ona važi po stereotipu, a brojna iskustva taj utisak negiraju. Međutim, na kulturnoj razini se najteže nositi sa autizmom i opisana paradoksalnost dovodi do situacije da Slovenija osim fanatičnih sledbenika Janeza Janše zapravo nema ozbiljnu trash pop kulturu — prema mom iskrenom uvjerenju, nju je moguće naći u ešalonima tzv. Zbog nediferenciranosti i značaja ličnih odnosa lakše se miješaju lijeve i desne ideje i često se ne upozorava na brojne anomalije; banalna kulturna borba između suludog dijela desnice te liberalnih floskula, koja izgleda kao pojava krajnje diferencijacije, jeste u tom slučaju samo simptom nepostojanja istinite diferencijacje na nekom ozbiljnom planu. Sve to se može povezati i sa prostorima nekadašnje Jugoslavije tipičnom traumiranošću zbog građanskog rata u vrijeme 2. Ono što je kao slovenska avangarda postojalo tokom osamdesetih, na neki način još uvijek postoji. Pošto je tadašnja alternativa postala dio establishmenta, pošto je ponudila kulturnu potporu akumulaciji kapitala uz restauraciju klasičnog kapitalizma, u Ljubljani su održali mikroprostori otpora, dobrog društva i prodornih ideja, iako su se one ponekad miješale sa pomenutim autizmom. Možda nije pogrešan ni slučajan utisak da ti mikroprostori u intelektualnom i umjetničkom smislu upravo danas i najviše prosperiraju, danas, kada ih kulturne i gradske vlasti i najintenzivnije tjeraju na marginu i kada ih produkuju ljudi za koje je vrijeme sticanja nezavisnosti daleka prošlost, koji su zapravo rođeni sa državom i predstavljaju prvu generaciju koja se součava sa svim poslijedicama duge istorije koja se utjelovila u prvoj samostalnoj slovenskoj državi.
